630 miljoonan kilometrin päässä Maasta on olemassa yli 60 kuun
pieni aurinkokunta, jota hallitsee mahtava kaasuplaneetta.
Sen vaihtelevat värit ja pilkut pitävät sisällään
kauniita, mutta väkivaltaisia myrskyjä ja kaasupurkauksia.
Olisiko tämä suuri ja kirkas pallo voinut olla Betlehemin tähti?
Voisiko yhdellä sen kuista olla elämää?
Uskomme, että Europalla voisi olla elämää,
koska vesi on avain ominaisuus.
Tahdon mennä pilkille Europalle.
Leikata reiän, sukellusvene sinne ja katsoa ympärille, jos jokin
vaikka uisi kameralle ja nuolisi sitä.
Sen tahtoisin tehdä.
Onko oma planeettamme kiitollisuuden velassa tälle suurelle kosmiselle magneetille?
Jupiter, jättiläisplaneetta.
The Universe S01E04 Jupiter The Giant Planet
Suomennos: _MaZa90_
Jupiter on 778 miljoonan kilometrin etäisyydellä Auringosta.
Jättimäinen kiehtova pallo.
Tämä suuri kaasupallo voi näyttää taiteilijan tulkinnalta,
mutta se on oikea juttu.
Jupiterilla on aurinkokunnan eksoottisimmat sääilmiöt.
Jupiter on 84% vetyä
ja melkein 14% heliumia,
jotka ovat kaksi kevyintä ja yleisintä alkuainetta maailmankaikkeudessa,
kieriteltyinä tähän valtavaan massaan.
Se on 11 kertaa Maan halkaisija
ja Jupiteriin mahtuisi helposti tuhat Maata.
Jupiter todella on aurinkokunnan valtias.
Noin 70% planeettojen massasta on Jupiterissa.
Jos planeetoista puhutaan, niin Jupiter on kadun isoin tyyppi,
joka hallitsee ortta.
Jupiter on aurinkokunnan suurin planeetta.
Näkyvä paljaalle silmälle.
Päivä kestää vain 9,9 tuntia.
Siltä kestää 11,86 vuotta kiertää Aurinko.
68kg painava henkilö painaisi Jupiterissa 160kg.
Siellä on ammoniakista, rikistä ja vedestä muodostuneita ukkospilviä.
Jupiterin tutkiminen olisi NASAn uskaliain hanke.
Se on vihamielinen paikka, jossa lämpötilat nousevat
jäätävästä polttavaan.
Sen sähkömagneettinen säteily on äärimmäistä.
Se tappaisi matkailijan silmänräpäyksessä.
Tarvitsisimme raskaan lyijysuojan,
joka on jo todella vaikea nostaa maasta.
Meillä on vaikeita teknillisiä haasteita
tuoda ihmisiä Jupiteriin.
Laskeutumista Jupiteriin ei tule tapahtumaan.
Jupiter itsessään on todella kaasupitoinen planeetta.
Se on muodostunut kaasusta.
Joten sillä ei ole kiinteää pintaa jolle laskeutua.
Laskeutuisit vain pilvien läpi ja lopulta murskaantuisit
Jupiterin ilmakehän paineessa.
Se tekee ihmiskunnan matkasta Jupiteriin haasteellisen.
Mutta mitä jos voisimme mennä sinne.
Tohtori Andrew Ingersoll on planeetan asiantuntija.
Hän vie meidät matkalle.
Tarvitset tietynlaisen kuumailmapallon,
koska Jupiterin ilmakehä on vetyä.
Vety on kevyin kaasu.
Normaali kuumailmapallo vajoaisi.
Joten ainoa asia, joka leijuisi kylmässä vetyilmakehässä
on kuuma vety.
Joten tarvitset kuumavetypallon.
Viimeisten kymmenen vuoden aikana NASA on kehittänyt
äärimmäisen pitkäikäisiä palloja robottitutkimuksia varten.
Ja kuten kaikki tiedämme, vedyn kuumentaminen on hankala homma.
Mutta kuinka tämä Behemot syntyi, on arvoitus.
Jupiterin synty on suurin arvoitus, joka liittyy planeettaan.
Jotkut uskovat, että Jupiter voi olla epäonnistunut tähti.
Kuten Aurinko, sillä on oikeat ainekset.
Vety ja helium.
Mutta ei tarpeeksi massaa muodostaakseen tarvittavan paineen ja lämpötilan,
joita tarvitaan ydinfuusiossa.
Joten siitä tuli planeetta sen sijaan.
Teoria menee niin, että galaksissa oli suuri pilvi,
jonka koostumus oli sama kuin Auringon.
Ja joka luhistui oman painovoimansa vuoksi ja siitä jäi
ainetta jälkeen.
Ja siitä ylimääräisestä aineesta syntyi planeetat.
Ja suurimmasta osasta sitä ainetta muodostui Jupiter.
Loppu aine tietenkin meni Aurinkoon.
Ja siellä oli muutama pieni jäänne, kuten Maa.
Jupiterin pyörivät kaasut vetivät puoleensa kevyempiä kappaleita
ja ajan kuluessa kasvoi aina vain suuremmaksi.
Melkein kuin osteri muodostaessaan kerros kerrokselta hiekanjyväsestä helmeä.
Aineita joita Jupiter ei sulattunat,
se sylki avaruuteen.
Jupiter on kuin isoveli, joka koulunpihalla
suojelee sinua kiusaajilta, jotka voivat aiheuttaa vahinkoa olemassaolollesi.
Minulla on tapana ajatella sitä kosmisena liitokiekonheittäjänä.
Se nappaa kappaleita avaruudesta
ja viskaa ne myös takaisin.
Se päätyy pitämään ne kappaleet poissa sisäisestä aurinkokunnasta,
jossa Maa, Mars ja Venus ovat.
Putsaamalla osan pirstaleista,
potkimalla osan niistä ulos ja osan Aurinkoon,
jossa ne tuhoutuu.
Jupiter puhdisti kiertorataa, jotta muut planeetat
voisivat olla jonkin laatuisessa rauhassa.
Niin hallitseva on tämä liitokiekkoilmiö.
Maa voi olla olemassaolonsa velkaa Jupiterille.
Se vaikuttaa komeettojen ja jopa joidenkin meteorien ja asteroidien ratoihin,
jotka tulevat lähelle Maata. Jupiterin vaikutus
auttaa pitämään osan näistä poissa.
Joten Jupiterin läsnäolo voi olla yksi syy, jonka vuoksi
Maassa on elämää ja niin hyvä ilmasto
sen sijaan, että sitä olisi pommitettu komeetoilla.
Parhaat todisteet Jupiterin ylivoimasta
näkyi seitsemän päivän ajan heinäkuussa 1994,
kun komeetta, Shoemaker-Levy 9,
murskaantui Jupiteria vasten.
Kun se joutui Jupiterin vetovoiman alaiseksi, siitä ei ollut paluuta.
"Ohjus" oli törmäyskurssilla kaasujättiläisen kanssa.
Jupiterin vetovoima oli niin valtava,
että se repi komeetan kappaleiksi,
jotka sitten törmäsivät yksitellen.
Nämä kappaleet osuivat planeettaan 60 km/s nopeudella.
Kun ohjus kulkee ääntä nopeammin,
syntyy sokki.
Voit nähdä pilventapaista ainetta suihkuavan
kohdasta minne se osui.
Yhteen törmäyskohdista muodostui 2 900 km korkea roihuava tulipallo.
Jos Maahan olisi osunut yhtä suuri ammus
seuraamukset olisivat olleet vähintäänkin katastrofaaliset.
Vastaavanlainen tapahtuma joka hävitti dinosaurukset.
Energiamäärä, joka vapautui törmäyksessä
oli 10-20 kertaa suurempi kuin
koko Maan asevarasto.
Jos Jupiterin ottaisi pois kuvioista,
niin minne olisi tämä
jättimäinen komeetta mennyt.
Kukaan ei tiedä.
Se olisi voinut törmätä Maahan.
Jos tämä komeetta olisi törmännyt Maahan, kaikki olisi erilaista.
Asiantuntijat uskovat, että Jupiteriin törmää
8 000 kertaa enemmän komeettoja kuin Maahan.
Kiitos liitokiekkoilmiön.
Mutta se toimii molempiin suuntiin, koska Jupiterilla ei ole arvojärjestelmää,
kun se näkee erehtyväisen komeetan, se houkuttelee ja nielaisee sen.
Mutta minne se linkoaa komeetan on arpapeliä,
niin komeetat voivat paiskautua Maata kohti
tai Aurinkoa kohti
tai ne voivat paiskautua ulos aurinkokunnasta.
Sille on syy, miksi planeetta hylkii osan sitä kohti lentävästä avaruusjätteestä.
Jupiterin ollessa aurinkokunnan suurin kappale, sen vetovoima on myös suurin.
Joten siksi muut kappaleet pakenevat.
Niillä on omat lentoratansa, jotka taipuvat
Jupiteria kohti mennessä ja yleensä niiden vauhti kiihtyy.
Ja se kiihtyminen voi joskus häätää kappaleen kokonaan.
Kukaan liitokiekonheittäjä ei pysty vastaamaan Jupiterin paiskausvoimaan.
Se on paljon nopeampi kuin mikään ammus.
Se hylkii kappaleita 50 km/s vauhtiin.
Jupiterin ihmeitä on vaikea ymmärtää.
Ne ovat vanginneet ihmisiä vuosisatojen ajan.
Esihistorialliset ihmiset havaitsivat, että se liikkui tähtien seassa
ja se oli yksi planeetoista, joita he pitivät mieluisana.
Jupiter oli jumalten kuningas Rooman mytologiassa.
Jupiteriin voi olla myös raamatullinen viite.
Siitä lähtien, kun olin 5-vuotias, muistan kun ihmiset puhuivat, että
"Tuo on Betlehemin tähti!"
ja oli tai ei, selvästi me emme voi tietää,
mutta ei ole selvää, että oliko se
yksi tähti vai astronominen
taivaankappaleiden ryhmittyminen, emme voi tietää.
Se tunnetaan konjunktiona tähtitieteellisin termein.
Tutkimusten mukaan Jupiter ja Venus
näkyivät yhtenä suurena tähtimaisena kappaleena elokuussa 3 jaa.
ja se olisi ollut näkyvä itäisellä yötaivaalla.
Mutta se oli Galileo, modernin astronomian isä,
joka teki ensimmäisen havainnon Jupiterin järjestelmästä.
1610-luvun alussa, noin 18 kuukautta kaukoputken keksimisen jälkeen,
hän sai oman kaukoputken ja suuntasi sen Jupiteriin.
Vuonna 1665 Jupiterin kiehtovin ominaisuus löydettiin.
Sen jättimäinen "punainen silmä" joka oli jättimäisen myrskyn silmä.
Erilainen kuin mikään Maan päällä.
Tämä on raivonnut vähintään 300 vuotta.
Tämä säähäiriö on meteorologin unelma.
Jupiterin suuri punainen pilkku on todellakin suuri.
Sinne voisi levittää maapallon, eikä se siltikään peittäisi pilkkua.
Tämä myrsky on suurin koko aurinkokunnassa.
Antaakseen käsityksen sen koosta, se on 19 200 km
ja Maa on vain 12 800 km leveä.
Ja tuulet puhaltavat melko kovaa ympäri reunusta.
Mutta keskeltä se on tyyni.
Se ei ole kuin hurrikaani,
jolla on todella kovaa pyöriviä tuulia keskellä.
Punainen pilkku on melko tyyni.
Jos olisit kuumailmapallossa, se voisi olla miellyttävä kyyti,
niin kauan kuin pystyisit välttämään pienen mittakaavan tavaraa, kuten
ukkosmyrskyjä ja pyörteisiä paikkoja.
Vaikkakin kulkisit kovaa, se voisi olla melko tyyntä.
Kovaa, kuten 560 km/h.
Kovin tuuli koskaan, joka Maassa on kirjattu oli 280 km/h.
Mutta onko se samankaltainen kuin Maan myrskyt?
Se on jättimäinen kokoelma pyörteisiä pilviä,
salamointia...
Joten voimme vain kuvitella minkälaista sadetta
tiivistyy eri kaasujen kiinteistä höyryistä.
Tämä kuuluisa punainen pilkku on korkeapainesysteemi,
jolta voi kestää 10 päivää yhteen pyörähdykseen.
Siitä käytetään nimitystä antisykloni, koska se pyörii
vastakkaiseen suuntaan tyypillisestä hurrikaanista.
Se ei ole ainoa erikoinen seikka.
Hurrikaanit tarvitsevat vettä muodostuakseen.
Punaisessa pilkussa ei ole vettä.
Tätä loputonta sääilmiötä ruokkii jokin muu.
Mutta mikä?
Jupiterin suuri punainen pilkku on loputon hurrikaani.
Se on suunnaton myrsky täynnä rajuja tuulia ja salamointia.
Myrskyn jahtaajat rakastaisivat sitä.
Tohtori Tim Dowling Louisvillen yliopistosta
metsästää samanlaista ilmiötä Maassa.
Ajattele punaista pilkkua suurena äärimmäisenä
kananmunan muotoisena massana. Niin suunnaton massa,
joka kuin asettaa nesteen ja painaa sen alas kohti kuumempaa sisustaa.
Joten salamaniskuja ei synny.
Mutta jos menet reunalle, varsinkin luoteeseen
näet kaikkein kauheimpia ukkosmyrskyjä, joita Jupiterista löytyy.
Pilkulla ei ole silmää, eikä sitä ruoki vesi.
Ei ole merta jonka päällä se muodostuisi.
Mikä sitten pitää sen liikkeessä?
Olen aina pitänyt sitä kuin minitulivuorena
Jupiterin sisällä.
Oikeastaan ilmakehän tulivuorena.
Tohtori Baines uskoo, että lämpimämmät kaasut nousevat planeetan sisustan kuumuudesta,
jotka paetessaan muodostavat pyörteen.
Jostain syystä uskon, että siellä on ylimääräistä energiaa.
Mutta se on vain teoria.
Tieteellä ei ole vastauksia tähän ja muihin kysymyksiin.
Nykyiset teoriat eivät selitä, miksi pilkku on niin hyvin muodostunut
ja että miksi se pysyy paikallaan.
Juoni on tiivistynyt vuosien mittaan, kun tiedemiehet ovat oppineet lisää.
Se on syventynyt, koska sen sijaan että tilanne olisi rauhoittunut,
näimme turbulenssiä ja pienemmän mittakaavan rakenteita,
jotka hävisivät ja ilmestyivät joka päivä.
Se oli kaoottista ja pilkku vain jatkoi olemassaoloaan.
Jupiterin myrskyt eivät ole rajoittuneet vain punaiseen pilkkuun.
Pilvikerrokset ovat kolme kerrosta paksuja ja peittävät planeetan.
Jos olisit Jupiterin ilmakehässä, kuulisit todella kovaa salamointia.
Jupiterin ukkonen matkaa neljä kertaa nopeammin kuin Maan.
Se on noin 4 800 km/h.
Joten sade tippuu kaksi kertaa nopeammin.
Varausero, joka vetää positiivisen varauksen pilvien yläosaan
ja negatiivisen alaosaan on kaksi kertaa tehokkaampi
Jupiterissa kuin Maassa sateen nopeuden vuoksi.
Kumpupilvitornien konvektio Jupiterissa on kolme kertaa korkeampi.
Ne nousevat Jupiterissa 48 kilometrin, kun Maassa vain 11 kilometrin korkeudelle.
Olisi mahdotonta selvitä punaisen pilkun 560 km/h nopeudella puhaltavissa tuulissa.
Hurrikaani Wilman, jonka tuulen- nopeus on nopein Maassa kirjattu,
törmäsi Jukatanin niemimaalle vuonna 2005. Sen tuulennopeus oli 280 km/h.
Maan sää on yksinkertainen. Jupiterin monimutkainen.
Jupiterissa on periaatteessa yksi myrskyjärjestelmä toisensa päällä,
jotka hankaavat toisiaan.
Nämä myrskyt ovat luonnollisessa tilassaan.
Nämä myrskyt liikkuvat heltymättömästi Jupiterin toisen selkeän piirteen sisällä.
Voimakkaat suihkut, jotka purojen lailla ympäröivät planeettaa.
Tiedemiehet ovat vasta alkaneet ymmärtää, mitä ne ovat ja mistä ne tulevat.
Siellä on valtava itää kohti kulkeva materiaalivirtaus.
Joka tarkoittaa, että materiaali virtaa yli yksi ja puoli jalkapallokenttää sekunnissa.
Se todella liikkuu. Et tahdo olla siinä.
Sieltä ulottuu ulospäin 29 vyötä ja vyöhykettä, jotka vaihtelevat paksuudeltaan.
Ne antavat Jupiterille sen tunnusomaiset piirteet.
Ne liikkuvat eri suuntiin. Jotkut itään, jotkut länteen
Korkeilla leveyspiireillä suihkut ovat pienempiä kuin päiväntasaajalla olevat.
Suhteessa Maahan ne ovat valtavia.
Supernopeat tuulet ja silti ne liikkuvat vain edestakaisin.
Planeetan pyörähdysnopeudella on tekemistä sen kanssa.
Jupiter luo paljon energiaa, koska se todella liikkuu.
Kieppumisen luonne on syy, jonka takia Jupiterilla on paljon suihkuvirtauksia,
jotka liikkuvat päinvastaiseen suuntaan planeetasta.
Joten voit nähdä vyöhykkeet, jotka ovat liioiteltuja versioita Maan säämallista.
Mahtavat pyörteet syntyvät pinnan pilvissä, jossa vyöhykkeet kohtaavat.
Uskotaan, että energia, joka ruokkii tätä ilmiötä
tulee planeetan sisustan kuumuudesta.
Se on jokapäiväinen ilmiö.
Kun keität kattilallisen vettä, se alkaa kiehumaan.
Kuplat nousevat pohjasta ja yrittävät päästä pois ympäri virtaavasta vedestä.
Sama tapahtuu Jupiterissa. Kaasut ja nesteet yrittävät saada kuumuuden ulos.
Meillä on fysiikan peruskysymykset ja palaset, joilla selittää virtaukset.
Eikö meidän pitäisi pystyä selittämään niitä?
Maalla on vain yksi tärkeä suihkuvirtaus, se liikkuu itää
ja toinen virtaus länttä kohti. Pasaatituulet.
Kolminkertaista se voima, niin sinulla on Jupiterin suihkuvirtaukset.
Ei täysin erilainen kuin Maalla. Vain Maa sterodeilla.
Kysyt itseltäsi, jos ymmärtäisin mitä Jupiterissa on meneillään
Maa olisi helppo nakki.
Jupiterin arvoitukset eivät lopu planeettaan itseensä.
Osa sen kiehtovimmista elementeistä kiertävät sitä.
Jupiterilla on muutama tusina kuuta, jotka ovat tarpeeksi suuria näkyäkseen
ja luultavasti paljon enemmän, jotka näkee vain nykytekniikalla
ja ei epäilystä, etteikö niitä löytyisi lisää.
Osa niistä on melkein planeetan kokoisia.
Joten Jupiterilla on todella oma pieni aurinkokuntansa.
Kiitos sen ennennäkemättömän vetovoiman,
se imee asteroideja ja muita avaruuden pirstaleita.
Enimmäkseen siellä on järjestys.
Mutta myös epävakaita kuita kiertää Jupiteria.
Se on toimiva sekasorto.
Kuvittele juoksijoita radalla,
jokainen omalla radallaan, ettei tule törmäyksiä.
Se on kuin taivaallista mekaniikkaa.
Jokainen kuu pitää sisällään oman viehätyksensä.
Neljä Jupiterin suurinta kuuta löysi Galileo.
Hän huomasi, että ne kiertävät planeettaa.
Ne nimettiin Jupiterin mukaan. Jumalan rakastajat.
Ensimmäisenä suurista kuista tulee Io.
Joka on todella aktiivinen paikka. Paljon tulivuoria.
Se purkautuu koko ajan.
Se ampuu laavaa 320 kilometrin päähän avaruuteen.
Io on ihmeellinen paikka, jossa on yli sata tulivuorta.
Jotkin Kalifornian kokoisia, jotka käynnistävät ja sammuttavat itsensä.
Ganymedes on aurinkokunnan suurin kuu. Viisi kertaa Maan kuun kokoinen.
Kallistossa on eniten kraattereita.
Sitä on selvästi pommitettu sen olemassaolon aikana.
Europa, Jupiter-kuninkaan jääkuningatar.
Kukaan ei tiedä sen koostumusta varmasti.
Se näyttää murtuneelta kananmunalta.
Se näyttää siltä, että siellä voisi olla nestemäistä vettä,
joka jäätyi ja ajan kuluessa halkesi.
Uskomme, että nämä kuviot johtuvat vuorovesivoimista, jotka halkaisivat sen.
Niin vieraalta kuin Europa vaikuttaa. Se on tasainen joistain kohdista ja kukkulainen toisista.
Oikeastaan se muistuttaa Maan jäisiä ihmemaita.
Etelämantereella on järvi nimeltä Vostok. Tiedemiehet uskovat,
että se muistuttaa Europan analogiaa.
Etelämantereella on suuri paksu jääkuori, jonka alla on nestemäinen järvi.
Ja uskomme, että tämä saattaa olla hyvin samankaltainen Europan kanssa.
Jos leikkaat jääkuoren läpi, niin siellä on nestemäistä vettä.
Olemme vakuuttuneita siitä, että siellä on nestemäistä vettä.
Se on ainoa paikka Maan lisäksi, jossa tiedämme
olevan paljon nestemäistä vettä ja uskomme sen
olleen siellä yli 1-2 miljoonaa vuotta.
Ja missä siellä on vettä, voisiko siellä olla elämää?
Jupiterin Europa-kuu tulvii salaisuuksia.
Siellä saattaa hyvinkin olla kuumia lähteitä.
Siellä on suunnaton meri, jossa on enemmän
nestemäistä vettä kuin Tyynessämeressä.
Se vain seisoo siellä odottamassa.
Veden läsnäolo tarkoittaa yhtä asiaa.
Emme ehkä ole yksin.
Tahdon mennä pilkille Europalle.
Leikata reiän, laittaa sukellusveneen sinne, katsoa sillä ympärille,
josko mikään uisi kameralle ja nuolisi sitä.
Sen tahtoisin tehdä.
Yksi tiedemies on suunnittelemassa juuri sellaista kalastusretkeä.
Tässä ulkolaboratoriossa, lähellä Austin, Texasia, toivo roikkuu pienen robotin harteilla.
Tämä on suunniteltu tutkimiseen
tuntemattomilla alueilla ja biologisen elämän etsimiseen.
Se on DEep Phreatic THermal eXplorer, tai vain "DepthX."
Se kokeilee maata paikallisessa louhoksessa.
Sille on suuria suunnitelmia tulevaisuudessa.
Jos kaikki menee suunnitelmien mukaan, laukaisemme sen vuoden 2017 tienoilla.
Se olisi Europalla vuonna 2018.
Ja vuonna 2019 tietäisimme varmasti onko Maan ulkopuolella elämää.
Se siinä.
DepthX on insinööri Bill Stonen hengentuote.
Hän ja joukko tiedemiehiä on laittanut maineensa likoon.
He käyttivät kuusi vuotta sen kehittämiseen ja prototyypin rakentamiseen.
Se on osa kunnianhimoista hanketta, joka lennättää sen avaruuteen,
läpi 10 kilometrin jääkuoren aina Europan mereen saakka.
Se on jaettu erillisiin kulkuvälineihin.
Emokulkuneuvo, joka kuljettaa sen Europan kiertoradalle.
Laskeutumisluotain laskeutuu jäälle.
Toisessa vaiheessa luotain, sulattaa tiensä läpi
3-5 kilometrin jääkuoren jolloin vuoroon tulee kolmas vaihe.
Tarvitsemme nopeasti liikkuvan laitteen, joka olisi torpedomainen ydinvoimakäyttöinen.
Joka liikkuisi tuhansia kilometrejä ympäri Europan merta.
Onko se todella mahdollista? NASA ajattelee niin.
Avaruusjärjestö on mukana rahoineen ja ilonaiheineen,
joka on investointi elämän etsimiseen.
Jos Europalla on elämää, voisiko se kävellä, puhua tai lentää?
Se olisi pieniä viruksia tai sitten ehkä bakteereja.
Me odottaisimme vain alkukantaista elämää.
Tai sitten ne voisivat olla jotain tuttua. Emme tiedä.
Tiedemiehiä rohkaisee löydetyt oudot ja sitkeät elämänmuodot
Maan karuimmista kolkista.
Esimerkiksi putkimadot,
jotka selviävät ja kukoistavat täydellisessä pimeydessä.
Äärimmäinen paine ei ole ongelma.
Ne löydettiin vuonna 1977,
usean kilometrin syvyydestä Galapagosin halkeamasta.
Ne elävät vedessä lähellä kuumia lähteitä.
Uskotaan, että nämä olot,
pimeys, kova paine ja kuumat lähteet
ovat läsnä Europalla.
Siellä voi olla kuumia lähteitä
potkimassa lämpöä ja ravinteita
läheltä Europan ydintä.
Ja organismit voisivat käyttää ravinnokseen sitä materiaalia,
kuten alkumaapallossakin.
Ja jos putkimadot eivät luuraisi Europassa,
jokin muu saattaisi.
Tämä mikrobiaalinen elämä on pääosa Maan elämässä.
Oletamme, että haaroja tuon tyyppisestä elämästä löytyy Europasta,
koska vesi on avain ominaisuus.
Sen etsiminen kuluttaa tiedemies Bill Stonea.
DepthX voi vastata näihin kysymyksiin.
Voimmeko saada robotin etsimään elämän merkkejä
ja sitten kerätä ne?
Stonen robotti on lapsenkengissä.
Samaan aikaan se on futuristinen ja kehittynyt.
Se on kehittynyt lelu, joka voi näyttää miltä toinen maailma näyttää.
Ensimmäinen kohtaaminen maapallon ulkopuolisen elämän kanssa
voi olla Jupiterin kuussa, Europassa.
DepthX-robotti, tarkemmin "Hydrobot",
suunnitellaan liikkumaan ja tutkimaan ilman ihmisten apua.
Sen kaiken robotti tekee itsenäisesti.
Me emme ohjaa sitä.
Siitä tulee suuri askel eteenpäin
robottien itsehallintatieteessä, joksi kutsuisimme sitä.
Se on helvetillistä.
Uuden "Avaruus odysseian" tähti
kirjaimellisesti painaa nappulaa ja sukeltaa pinnan alle,
emmekä näe sitä enää ennen kuin se kertoo mitä pinnan alla on.
DepthX pystyy poimimaan ja analysoimaan näytteet itsekseen.
Tämä pieni putki tulee keräämään vesinäytteitä
ja tallettamaan ne yhden litran pussiin, joita on viisi mukana.
Ennen sitä se
käy läpi sarjan mikropumppuja,
ja tuo näytteen mikroskooppiin.
Mikroskooppi ottaa kuvia vedestä viiden mikronin tarkkuudella.
Joten voimme nähdä perustyypit mikrobiologisesta elämästä
viidestä mikronista 200 mikroniin.
Robotti käyttää sitä määritelläkseen onko siellä elämää ja sitten ottaa näytteen.
DepthX ja sen järjestelmät pitää tehdä pieniksi avaruudessa työskentelyyn.
Ja sen pitää silti läpäistä testit jäävirtojen alla.
Testaamme tätä Etelämantereella
varmistaaksemme, että kaikki toimii täydellisesti jään allla.
Elämän olemassaolo Europalla on suuri tuntematon,
koska se muuttaisi käsityksemme maailmankaikkeudesta.
Jos tällä pienellä kuulla, Jupiterin vihamielisessä ympäristössä,
voi olla elämänmuotoja, se kertoisi, että elämää on melkein jokapuolella.
Elämän etsiminen on yksi tärkeimmistä asioista, mitä ihmisrotuna voimme tehdä.
Se on suuri loikkaus, eikä vain ihmiskunnalle.
Eikä robottikunnalle.
Kaikista Jupiterin mahtavista piirteistä
mikään ei ole vaikuttavampi, kuin se mitä emme näe.
Se on paljon suurempi kuin punainen pilkku,
dynaamisempi kuin joukko suihkuvirtauksia
ja tappavampi kuin mikään muu ihmiselle.
Sillä on yksi mahtavimmista säteily-ympäristöistä
aurinkokunnassa, Auringon jälkeen.
Jupiterin magneettikenttä on suurin kokonaisuus aurinkokunnassa.
Se on 720 miljoonaa kilometriä pitkä kupla,
joka surisee sähköisesti varautuneita hiukkasia.
Se on Jupiterin magnetosfääri.
Aurinko säteilee aurinkotuulta,
joka koostuu varautuneista hiukkasista, protoneista ja elektroneista.
Nämä hiukkaset virtaavat 1,6 miljoonan kilometrin tuntinopeudella.
Jupiter periaatteessa kaappaa nämä elektronit ja protonit,
kuin sähkövirran, jotka sitten jäävät kiertämään sitä.
Mikään englannin kielen sana
ei ilmaise tarkasti tämän ilmiön suunnattomuutta.
Jupiterin magnetosfääri on suurin kohde aurinkokunnassa.
Se on paljon suurempi kuin Aurinko.
Vertailu on paras mitta tälle suurelle ihmeelle.
Jos se näkyisi yötaivaalla
se olisi monta, monta kertaa suurempi kuin Kuu.
Se on valtava. Vaikka se on viisi kertaa kauempana Auringosta kuin Maa
se näyttäisi silti suunnattomalta yötaivaalla.
Näkyvänä se olisi tuulipussin muotoinen.
Sen pyöreä etuosa virtaa planeetasta toiseen suuntaan
ja häntä toiseen.
Tämä tuulipussi ylettyy Saturnuksen uloimpaan kiertorataan.
Jupiter tuottaa 10 miljoonan ampeerin sähkövirran.
Aurinkokunnan suurin planeetta
voi johtaa sähköä itsensä läpi ja ympärilleen.
Tämä sähkönjohtokyky luo ilmiön, jonka voimme nähdä
kun varautuneet hiukkaset pakenevat.
Jupiterilla on revontulia,
koska kun hiukkaset vuotavat sisään
ja törmäävät ylempään ilmakehään, se hohtaa.
Aivan kuin Maassa revontulet.
Nämä aavemaiset revontulet ovat tuhat kertaa tehokkaampia
kuin Maan pohjoiset ja eteläiset revontulet.
Ne ovat läpimitaltaan 2 000 km.
Jos voisit seisoa niiden alla, ne täyttäisivät koko taivaan
liikkuessaan 16 000 km/h nopeudella.
Jupiterin magneettikenttä on hirviö ja se karjuu.
Oikeastaan se puhuu meille juuri nyt.
Jupiter.
Aurinkokunnan jättiläisellä on jotain sanottavaa, jos kuuntelet.
Voimme kuulla "leijonan karjuntaa" joksi sitä kutsumme,
koska sillä on karjuva ääni.
Voimme kuulla vihellystä ja sihinää.
Vihellyksiä jotka menevät
Ja nämä ovat merkkejä dynamiikasta
asioista, mitä tapahtuu magnetosfäärissä nyt.
Jos ajat pimeällä maantiellä aavikolla.
Radiosi voi virittäytyä toistamaan
Jupiterin magnetosfäärin outoja ääniä.
Nämä ryöpyt kestävät muutamasta sekunnista minuutteihin.
Ne tulevat ja menevät.
Suurin osa kuulostaa staattiselta, mutta silloin tällöin kuuluu
ääni, jonka sävy on nouseva tai laskeva.
Äänen kuulleet ovat kuvailleet niiden kuulostavan kuin tikalta
tai rantaan ajautuvalta aallolta. Ääni on häiritsevä.
Mutta miksi planeetta puhui pysyi salaisuutena, kunnes Voyager II
ohitti ulomman magnetosfäärin vuonna 1979.
Kukaan ei ymmärtänyt, kuinka äänet syntyi.
Se oli yksi asia joka oli mielessäni,
kun kiinnostuin Jupiterista.
Mitä oikein oli tekeillä
näissä radioemissioissa?
Se on yksi harvoista salaisuuksista, jonka Jupiter luovutti.
Se vastasi muutamaan kysymykseen, mutta synnytti toisia.
Uskon, että niin pitääkin olla.
Jos ei ole kysymyksiä
kaikesta tulee tylsää ja tyhmää.
Planeetat eivät kerro salaisuuksiaan helposti
eikä universumi. Se on osa, joka pitää
tämän mielenkiintoisena.
Jupiter jaksaa hämmästyttää tiedemiehiä.
Yksi yllätys tuli vuonna 1979, kun paljastui että sillä on rengas.
Se ei vedä vertoja Saturnukselle, mutta kiehtoo silti.
Kaikilla jättiläisplaneetoista on renkaat
luultavasti jäänteitä siitä kun planeetat muodostuivat.
Kun kuut muodostuivat, rengas saattoi muodostua
epäonnistuneesta kuusta.
Jupiterin rengas muodostuu
sisäkuista hajonneesta aineesta.
Se on pölymateriaalia, jota on kerääntynyt ulkokuista.
Rengas kasvaa hitaasti, kun lisää materiaali kerääntyy siihen.
Planeetalla on toinenkin puoli, joka pysyy arvoituksena.
Miksi myrskyjä muodostuu lisää.
Esimerkiksi musta pilkku.
Vilauksia siitä nähtiin ensi kerran vuonna 1997.
Se näytti olevan suuri uhkaava pilvi, kaksi kertaa Maan kokoinen,
leijumassa Jupiterin pohjoisnavalla.
Jupiterissa on myös muita pilkkuja.
Siellä on toisen tyyppisiä pienempiä pilkkuja, jotka tulevat ja menevät.
Siellä oli kolme ovaalia pilkkua, kolmasosan punaisen pilkun koosta.
Ne varasivat saman leveysasteen eteläiseltä pallonpuoliskolta.
Ja ne ovat olleet siellä 1930-luvulta.
Amatööritähtitieteilijät näkivät niiden muodostumisen
ja ne olivat siellä 1990-luvun loppuun saakka.
Kaksi niistä sulautui toisiinsa,
sen jälkeen loput kaksi ja nyt siellä on vain yksi.
Joka jatkaa muodonmuutostaan.
Se muuttui punaiseksi noin kuusi kuukautta sitten,
joten kutsumme sitä pieneksi punaiseksi pilkuksi,
koska se vaihtoi väriä. Miksi se vaihtoi on arvoitus.
Siellä on kemiaa meneillään tai jonkin tyypin extradynamiikkaa
ja meidän pitää aloittaa sen tutkiminen.
Jupiter on vihamielinen ja levoton planeetta.
Sen suuri kaasumainen rakenne ja rajut myrskyt
tekevät siitä yhden vieraimmista ympäristöistä aurinkokunnassa.
Vaikka se on 780 miljoonan kilometrin päässä meistä
meillä on enemmän yhteistä kuin uskommekaan.
Sen voisimme oppia Jupiterista, että
mitä tahansa Maan ilmastossa ja säässä on meneillään
Jupiterilla on sitä enemmän, mutta Maa ei ole saari
ja ne ovat parempia esimerkkejä mitä Maassa on meneillään kuin Maalla itsellään.
Tiedemiehille Jupiter on kysymysten kuningas koskien aurinkokuntaamme,
joka voi pitää sisällään vastaukset.